Miért lenne érdemes életben maradnom? Egyáltalán egy ennyire elcseszett életet rendbe lehet valahogy hozni?
1) Nincs munkám. Pár hónapja felmondtam több évnyi kereskedelemben töltött idő után, azóta sem találtam semmit. A helyi városból vissza sem hívnak (megyeszékhely), Budapestre meg a környező településekre járkálok interjúkra, de végül oda sem vesznek fel. (Gondolom a távolság miatt.) A kereskedelmi tapasztalaton túl sajnos csak angol nyelvtudásom meg érettségim van, illetve felhasználói szinten értek pár programhoz (Office, Adobe programok, stb.).
2) Nincs pénzem. Azt a keveset, ami korábban volt, mindet drága művészeti cuccokba, meg digitális (rajz)eszközökbe öltem. Ezekből ugyan tudnék párat eladogatni, de ez csak átmeneti megoldást jelentene.
3) Szeretnék ugyan továbbtanulni, valami fixen piacképes szakon, de egyfelől állami félévem is kettő van már csupán, mert sajnos elvesztegettem egy FOSZK képzésre (egy év), meg egy bölcsész nyelvszakra (négy év), amiből csak abszolutóriumom van, mert nem láttam értelmét szakdolgozatot írni egy munkaerőpiacon értéktelen diploma megszerzéséhez, pláne úgy, hogy az adott nyelv sem megy valami fényesen.
Sajnos humán beállítottságom van, amihez nehéz piacképes képzést találni, s utána még annál is nehezebb állást szerezni. Tanárnak szerintem nem lennék jó. A pszichológia érdekelne, de egyfelől meglévő mentális problémákkal nem tudom mennyire jó ötlet, másfelől meg ez alsó hangon 5-8 évnyi tanulást jelentene (ami alapvetően nem gond, mert szeretek tanulni és ez a terület érdekelne is), viszont kapcsolatok nélkül nehézkes elhelyezkedni a pályán. Arról nem beszélve, hogy jelen állás szerint a felvételi pontszámom is kevés lenne hozzá, pedig van egy ötös emelt érettségim meg nyelvvizsgám is, pedig 4-es 5-ös lett mindenem, csak sajnos százalékban nem a legjobbak. Ahogy a kalkulátorban kiszámoltam, még plusz felsőfokú nyelvvizsgával vagy egy másik emeltszintű érettségivel is necces lenne, hogy elérjem a szükséges ponthatárt.
Lényeg, ami lényeg, perpillanat a rajzolás mellett a pszichológia lenne az a terület, amit egy életen át tudnék tanulni, viszont mindkettő rizikós pálya, amit kapcsolatok meg anyagi hátszél nélkül nem biztos, hogy megérné választani. A reálos területek meg a kétkezi szakmák pedig vagy nem érdekelnek, vagy nem vagyok bennük jó, persze, ha diploma után ezek fix megélhetést biztosítanak, akkor lehet, hogy kénytelen leszek erőt venni magamon és errefelé orientálódni.
3) Van ugyan hobbim (rajzolás, karakteralkotás), amit szeretek és élvezek, de tehetségem nagy valószínűséggel nincs hozzá, mert senkit nem érdekelnek a munkáim. Feltételezem, ha lenne bennem bármi potenciál, akkor alapvetően tetszenének az embereknek a műveim. Próbálom több felületen is megosztani a képeimet, de max. 1-2 lájkot/upvote-ot kapok rájuk, ami bőven az átlagon alul van.
4) Diszfunkcionális családból jöttem, a szüleim nem kedvelnek és érzelmi támogatást egyáltalán nem kapok tőlük. Sajnos csak megtűrt személy vagyok otthon, és ezt előszeretettel hangoztatják is. Viszont perpillanat ők az egyetlen esélyem arra, hogy tető legyen a fejem felett, illetve anyagilag is tudnának valamennyire támogatni, de erre csak a legvégsőbb esetben “fanyalodnék”.
5) Barátaim sincsenek. A régiek többnyire “lekoptak”, újakat szerezni meg nem tudok, mert saját magammal sem vagyok rendben és ez egészen biztosan megmutatkozik a kisugárzásomban.
6) A szexuális életem, mint olyan, nem létezik, mivel utálom a saját testemet. Sajnos főleg veleszületett genetikai dolgok miatt, ezeken meg max. a műtét segítene, de arra meg pénzem nincs, ráadásul rettegek a vértől meg a műtétektől. Mindenesetre magamhoz sem nyúlok és azt sem élvezem, ha mások szexuális jelleggel érintenek. Nem tudom, hogy ez veleszületett aszexualitásnak minősül-e, vagy szimplán a lelki problémáim eredménye (párkapcsolati csalódások, depresszió, önutálat). Szoktak lenne szexuális töltetű álmaim, ott többnyire tudom élvezni a szexet. A valóságban sosem sikerült. Egyszerűen nem tudom elhinni, hogy bárki is őszintén kívánatosnak találna és nem cserélne le az első adandó alkalommal egy nálam vonzóbb egyénre, így elengedni sem tudom magam.
7) A fentiekből következik, hogy párkapcsolatot sem tudok létesíteni. Undorodom tőle, ha fel akarnak szedni, rám akarnak mászni. Szó szerint hányingerem lesz annak a puszta gondolatától, hogy nekem nem tetsző emberek érnek hozzám. A barátibb, türelmesebb közeledésre lennék vevő, de kb. mindenki azonnal ágyba akarna vinni. Az önbizalomhiányomból adódóan én nem igazán merek nyitni számomra megnyerő egyéneknél, nálam viszont csupa olyan egyén akar kezdeményezni, akik kívül-belül taszítanak.
8) Próbáltam szakembert keresni (pszichológust és pszichiátert egyaránt), kaptam is időpontot, nyár végére (ezt is a szüleim fizetnék, pláne, ha addig sem sikerül munkát szereznem). Viszont tartok tőle, ha ez így megy tovább, nem fogom addig kibírni.
Ti mit tanácsoltok ilyen helyzetben? Jelenleg jó pár nyomós indokra lenne szükségem, hogy miért ne vessek véget az életemnek. :( És nem azért, mert nem szeretnék élni, hanem szimplán azért, mert nem látom jelen helyzetben a kiutat, a fényt az alagút végén.
Mostanra annyi mindent elszúrtam ebben az életben, hogy fogalmam sincs merre induljak el, hogy ki tudjak mászni ebből a gödörből. Momentán úgy érzem, hogy szinte semmihez sincs energiám, motivációm és hajlamos vagyok feladni a dolgokat az első adandó nehézségnél. Hogy lehet az ilyen mentalitáson változtatni? Honnan szerezzek lelkierőt, motivációt és kitartást?
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
Pontos címet nyilván nem írok, de a fővárossal szomszédos megyeszékhelyen lakok, és itt helyben valamennyi potenciális helyre beadtam már az önéletrajzomat, de még interjúra sem hívnak be. Majdnem olyan, mintha itt helyben minden munkáltató személyesen ismerne és ezért nem akarnának alkalmazni, vagy feketelistán lennék a helyi cégeknél, illetve kirendeltségeknél. Pedig sosem balhéztam interjún, még ha vissza is mondtam egy-egy korábbi jelentkezést, mindig jeleztem valamilyen formában. Mégis, gyakran instant elutasítólevél jön, 1-2 nappal az önéletrajz beadása után, ám sokszor még ennyi sem. Vagy ekkora itt a munkahiány plusz a túljelentkezés.
Mert érdekes módon a hasonló jellegű állásokra, ugyanezen önéletrajzzal pesti és vidéki állásoknál eljutok az interjúig, de végül ott is mindig mást választanak. Most mondhatnám, hogy az, hogy legalább az interjúig eljutok jó jel, de sokra nem megyek vele, ha egyszer nem vesznek fel.
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
Lehet, hogy nem elég jól van megírva az önéletrajz.
De az is lehet, hogy igen, inkább Budapesten lenne érdemes próbálkoznod, ha nincs túl messze, mert szerintem itt tényleg emberhiány van sok helyen.
De mégis, hogyhogy "a kereskedelemben"? Teszkós pénztáros voltál, vagy micsoda?
Az biztos, hogy van Bp-n lehetőség dögivel, de az ingázást 10-ből 9 helyen nem tolerálják (direkt nem támogatást írtam, mert azt nem várom el, pedig elvileg ez is járna). Akkor már inkább felvesznek egy helybélit, mert ugyanazt tudja, csak kevesebb vele a “gond”. Egyébként egy áruházban dolgoztam (munkakört nem írok, ugyanis ez kb. mindenhol nagyvonalakban ugyanaz).
Sajnos, vagy nem sajnos, de ez nem egy olyan pótolhatatlan munkakör, amiért megérni a munkáltatónak azzal “szórakozni”, hogy a szomszédos megyéből alkalmazzon.
Költözni meg anyagi tartalék híján nem szívesen költöznék, legalábbis egyelőre. Próbaidő lejárta után esetleg, de azelőtt túl rizikósnak érzem. A szüleim mondjuk esélyesen ki tudnának segíteni kaució meg első havi bérleti díj ügyében, de tudom, hogy nem szívesen tennék és így én sem szívesen fogadnám el. Így is szégyellem, hogy nincs semennyi félretett pénzem. :(
De ha az önéletrajz nem jó, akkor Pestre miért hívnának sokszor be, átlagban minden 8-10. jelentkezés után? Eddig kb. 70 helyre adtam be a pályázatomat és legalább 10 interjúra hívtak (főleg Bp-re). Szerintem ez nem egy rossz arány.
Ha csak azzal lenne gond, szerintem sehonnan sem kapnék megkeresést.
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
Húh, hát sok mindenben magamra ismertem.
Az értelmetlen bölcsészdiploma, a munkakeresési nehézségek, a szülőkkel való rossz viszony, a barátok hiánya stb.
Sajnos tanácsot nem tudok írni, mert én is elég depis és magányos vagyok. Talán csak annyit, hogy hidd el nem vagy egyedül, másoknak is vannak nagyon hasonló problémáik.
Azt tudd, hogy állást mostanság Magyarországon szinte mindenki a korosztályunkban elég nehezen talál, amennyire látom még sokszor a "menő diplomások" pl informatikusok, pénzügyesek is bajban vannak. Nem csak mi bölcsészek szívunk :) Ne magadat ostorozd, ez nem a te hibád. Az egész rendszer elég vacakul működik, pl eleve nem lenne szabad egyetemeken olyan szakokat indítani, amik a munkaerőpiacon használhatatlanok.
"Majdnem olyan, mintha itt helyben minden munkáltató személyesen ismerne és ezért nem akarnának alkalmazni, vagy feketelistán lennék "
Nyugi ilyen nincs :) Ez tényleg csak a fejedben létezik. Nagyon nagy a túljelentkezés, cégen belül betöltik az állást valakivel, nem is létezik az állás, de azért kiírják a hirdetést (az előző és a jelenlegi munkahelyemen is ezeket a saját szememmel látom, így működik).
"A pszichológia érdekelne, de egyfelől meglévő mentális problémákkal nem tudom mennyire jó ötlet, másfelől meg ez alsó hangon 5-8 évnyi tanulást jelentene"
Vicces ezt így leírni, de ebben a szakmában a mentális probléma egyáltalán nem hátrány, sőt még előny is lehet. A nagy elismert pszichológusok mind mentális problémákkal küzdenek. Ez segít kapcsolódni a pácienssel, nagyobb érdeklődéssel és empátiával hozzáállni.
Ha nem akarsz évekre visszaülni az iskolapadba, esetleg nézz rövidebb képzéseket, pl coach, az most nagy pörög, az is elég komoly szakma, az embereknek igényük van rá.
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
"Pár hónapja felmondtam több évnyi kereskedelemben töltött idő után, azóta sem találtam semmit."
Pár hónap egyáltalán nem hosszú idő. Csak szépen keresgélj tovább.
Itt már jártál? Regisztrálva vagy?
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
Terapia.
Mert ez abszolut nem egy elcseszett elet,max kicsit akadozik epp. A baj az, hogy nagyon soteten latod, ami nyilvanvaloan a 4-es pontbol, a diszfunkcionalis csaladbol es a gyerekkori elmenyeidbol fakad. Pont ebben tud egy jo pszichologus segiteni, erdemes kivarnod a nyar veget. Az allaskeresesed is sikeresebb lesz, ha jobban leszel kicsit - ahogy irod, nem jo a kisugarzasod most. Amugy ha.muveszlelek vagy, miert nem keresel valami muveszboltban melot? A masik meg ami eszembejutott, h szep a pszichologia szak, de vannak rovidebb pl mentalhigienes kepzesek is - amik a tudas mellett onismeretre is szuperek. Vagy lehetnel muveszetterapeuta pl. Meg meg annyi,hogy pl Van Gogh se volt elismert eleteben, szoval nem jelenti a sikertelenseget automatikusan azt, h nincs tehetseged a rajzban.
Kapcsolódó kérdések:
Minden jog fenntartva © 2024, www.gyakorikerdesek.hu
GYIK | Szabályzat | Jogi nyilatkozat | Adatvédelem | Cookie beállítások | WebMinute Kft. | Facebook | Kapcsolat: info(kukac)gyakorikerdesek.hu
Ha kifogással szeretne élni valamely tartalommal kapcsolatban, kérjük jelezze e-mailes elérhetőségünkön!