Amennyiben még nem vagy 18 éves, a böngésződ Vissza gombja segítségével hagyd el az oldalt.
Én szerelmes vagyok a nőbe vagy csak a gyász érezteti ezt velem?
Világéletemben úgy volt, hogy a férfiakkal nagyon jó barátsagokat kötöttem, de nem igazán érdekeltek, csak haverok voltunk. Volt 2 párkapcsolatom, de semmit nem éreztem alatta, mindkettő hamar véget is ért. Ha gondom volt vagy egy kis törődésre vágytam, mindig a nők társaságát kerestem. A szüleim közül is inkább anyás voltam.
Lassan egy éve, hogy meghalt az édesanyám és pár hónappal a halála utan megismertem egy nőt. Nemrég furcsa gondolataim voltak, elkezdett tetszeni nekem külsőre, de elhesegettem a gondolatokat. Aztán ez átalakult azzá, hogy ha ír nekem vagy ha találkozunk élőben és először meglátom, akkor erősebben ver a szívem és összerándul a gyomrom. Itthon pedig elkezdtem fantáziálni róla.
Ezenkívül, ha történik velem valami különleges, mindig ő az első, akinek el akarom mesélni.
Barátaim vannak, vannak rokonok is, akivel elbeszélgetek és segítenek, tehát nem magányos vagyok, viszont nagyon hiányzik az édesanyám. Nem tudom eldönteni, hogy ezeket a gyász miatt érzem a nő iránt vagy tényleg beleszerettem. Lehet, hogy csak azt a szeretetet, ami az anya-lánya között van kivetítem egy random emberre, ebben az esetben erre a nőre, hogy így tartsam "életben" az édesanyámat és ezeket a vonzalmakat amiket érzek meg csak belemagyarázom? Vagy amiket leírtam egyszerűen csak azt jelentik, hogy beleszerettem a nőbe?
Azt se igazán tudom mihez kezdjek, ha az utóbbiról van szó. Nyissak? Ne nyissak? Ráhozni se szeretném a frászt.
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
Plátói/intellektuális vonzalom talán. Ezt innen, ennyiből senki meg nem tudja mondani.
Pedig biztos itt is vannak jó képességű emberek 😉
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
szerintem baromira dicsérendő, hogy önvizsgálatot tartasz és mindkét opció eszedbejut és nem csak vaktában hagyatkoznál az első megérzésedre, hanem visszakozol picit. a gyakori népe nem feltétlenül csinálja ezt, te viszont igen, úgyhogy első sorban legyél büszke magadra.
aztán esetleg kicsit mélyebben menj bele abba, hogy mit érzel, elemezgesd részletesen, különböző helyzetekben (mind a gondolataidat, mind az érzéseidet, reakcióidat, tetteidet), vezess naplót pár hétig, és utána olvasd vissza, mintha kívülálló lennél, és próbáld meg eldönteni, hogy szerinted ez egy "love story"-e vagy tényleg gyászfeldolgozás, mert simán lehet mind a kettő.
drukkolok és kitartást kívánok <3
Kapcsolódó kérdések:
Minden jog fenntartva © 2024, www.gyakorikerdesek.hu
GYIK | Szabályzat | Jogi nyilatkozat | Adatvédelem | Cookie beállítások | WebMinute Kft. | Facebook | Kapcsolat: info(kukac)gyakorikerdesek.hu
Ha kifogással szeretne élni valamely tartalommal kapcsolatban, kérjük jelezze e-mailes elérhetőségünkön!