A szulfátok és a foszfátok miért nem "erélyes oxidálószerek", szemben más magas oxigéntartalmú anionokkal?
A nitrátok, klorátok, perklorátok, permanganátok jellegzetesen mind erős oxidálószerek, por vagy folyadék állagú redukálószerekkel keveredve tűzveszélyesek (pl. NH4NO3 + cinkpor nedvesség hatására szobahőmérsékleten kigyullad, vagy amikor balesetnél a pétisó gázolajjal elegyedve meggyullad, robbanni tud), sőt a legtöbb robbanószer vmilyen nitrát, ahol a nitrátgyök reagál el a molekulán belül jelenlévő redukáló hatású részlettel (sőt a feketelőporban csak külön-külön szilárd fázisban össze van porítva az oxidálószer az amúgy lassan égő redukálószerrel, mégis robbanóelegyet alkotnak).
Még a hipokloritionból is naszcens oxigén képződik fertőtlenítéskor, noha csak egy db oxigénatomot tartalmaz (de ez legalábbis nem tűnik tűzveszélyesnek). Fenti erélyesen oxidáló anionokban az oxigén mellett a periódusos rendszerben egymástól távoli(nak tűnő) elemek alkotják a központi(?) atomot.
Mégis, a szulfátokra és foszfátokra ilyen szempontból teljesen inert, "ártalmatlan" anyagként gondolunk. Ott egészen más az anion szerkezete, mások a kötési energiagátak, emiatt nem tud kilépni belőle atomos oxigén? Vagy teljesen másban keresendő a magyarázat? (Nagyon más példa, de mint ahogy az alumínium is egy elég reakcióképes anyag, és korrózióállósága csupán egy fizikai adottság, a passziváló oxidréteg miatt.)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz0.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz2.png)
![*](http://static.gyakorikerdesek.hu/p/vsz1.png)
Pongyolán fogalmazva: A nitrogén majdnem olyan boldog N2 ként, mint nitrátként. Ezzel szemben a szulfátban, és a foszfátban a közponi atomok és az oxigének is teljesen elégedettek a helyzettel.
A perklorát és társaiban igazából senki sem elégedett, de az oxigén kicsit boldogabb, mint önmagában.
Ha a fenti humbug igaz, azt látnod kéne a termodinamikában is.
Számold ki néhány példa reakció reakció entalpiáját, és reakció entrópia változását. Ebből Delta(r)G=delta(r)H-T•delta(r)S (állandó hőmérsékleten és nyomáson)
Delta(r)G (a reakció szabad entalpia változás) az negatív kell legyen egy spontán reakcióban.
Ha delta(r)H (reakció entalpia változás) negatív, az exoterm reakció.
Ha delt(r)S (reakció entrópia változás) pozitív, az az jelenti, hogy a reakció entrópia növekedéssel jár, gyakran mert sok új apró molekula keletkezik.
Ezeket úgy számolhatod, ahogy a reakcióhő számolását tanultad általánosban. A wikin általában fenn vannak a képződés entalpia( képződéshő) és entrópia adatok.
Téged elsősorban a képződéshő adatok érdekelnek.
Azt szem előtt kell tartani, hogy minden elem képződéshője def szerint nulla, ez nehezíti az összehasonlítást.
Arra számítok, hogy az összes nitogénvegyület képződéshője realtíve magas, mert az elemi nitrogén (N2) egy nagyon stabil forma.
Kapcsolódó kérdések:
Minden jog fenntartva © 2024, www.gyakorikerdesek.hu
GYIK | Szabályzat | Jogi nyilatkozat | Adatvédelem | Cookie beállítások | WebMinute Kft. | Facebook | Kapcsolat: info(kukac)gyakorikerdesek.hu
Ha kifogással szeretne élni valamely tartalommal kapcsolatban, kérjük jelezze e-mailes elérhetőségünkön!